Тачно је, нећете видети пуно Патуљ-жена.
У ствари, оне су по гласу и појави толико сличне нама ...
... да их често мешају са Патуљцима.
То је због браде.
То је, даље, довело до веровања ...
... да не постоје Патуљ-жене ...
... и да Патуљци просто ничу из рупа у земљи, ...
... што је, наравно, смешно.
Све је у реду. Без панике!
То је намерно. Било је намерно.
Већ дуго нисам видео моју сестричину да се смеје.
Била је још девојчица када су јој оца донели мртвог.
Посекли су га Орци.
Гледала је како јој се мајка предаје туговању.
Онда је остала сама, да се брине о свом краљу док је страх растао.
Осуђена да чека старца који је требало да је воли попут оца.
Гимли.
Не, не бих могао.
Заиста не бих могао.
Направила сам мало чорбе.
Није много, али је топло.
Хвала.
- Добро је. - Заиста?
Ујак ми је рекао нешто чудно.
Рекао ми је да си јахао у рат са Тенгелом, мојим дедом.
Али, мора да је погрешио.
Краљ Теоден има добро памћење. У то време он је био још дете.
Мора да ти је најмање 60.
Седамдесет?
Немогуће да ти је 80!
Осамдесет и седам.
Ти си један од Дунадана.
Потомак Нуменора, благословен дугим животом.
Речено је да је твоја лоза ишчезла у легенду.
Мало нас је преостало.
Северно Краљевство је давно уништено.
Жао ми је. Једи, молим те.
Светло Вечерње Звезде неће уминути и ишчезнути.
Моје је да га дам коме хоћу.
Као и моје срце.
Иди да спаваш.
Ја спавам.
Ово је сан.
Онда је то добар сан.
Спавај.
Једном си ми рекла ...
... да ће овај дан доћи.
Ово није крај ... ово је тек почетак.
Мораш да идеш с Фродом.
То је твој пут.
Мој пут је скривен од мене.
Већ је пред тобом.
Не можеш сада да устукнеш.
Аруена ...
Ако не верујеш ни у шта друго ...
... веруј овоме ...
... веруј у нас.
Где је она?
Жена која ти је дала тај драгуљ.
Наше време овде се окончава.
Аруенино време се окончава.
Пусти је.
Пусти је да отплови бродом на Запад.
Пусти је да однесе љубав према теби у Бесмртне Земље.
Тамо никада неће умрети.
Али, неће бити ништа више од сећања.
Нећу оставити своју кћи овде да умре.
- Она остаје јер још гаји наду. - Она остаје због тебе.
Она припада своме народу!
Зар овако хоћеш да одеш?
Зар си мислио да можеш да се извучеш у први освит - неопажен?
Нећу се враћати.
Потцењујеш своју вештину у борби.
Вратићеш се.
Није смрт у борби оно о чему говорим.
О чему говориш?
Имаш прилику за други живот ...
... далеко од рата, туге или очаја.
Зашто то говориш?
Ја сам смртан. Ти си од вилин-рода.
То је био само сан, Аруена.
Ништа више.
Не верујем ти.
Ово припада теби.
Био је то дар.
Чувај га.
Мој господару?
Она плови ка Бесмртним Земљама са свима преосталим од њеног рода.
Шта је то?
- Хама? - Нисам сигуран.
Варге!
Један извидник!
- Шта је? Шта видиш? - Варгу! Нападнути смо!
Извуците их одавде!
Сви јахачи на чело колоне!
Хајде. Подигните ме. Ја сам јахач.
Хајде, брже!
Мораш повести људе ка Хелмовом Понору. Пожури!
- Могу да се борим. - Не!
Мораш то учинити, за мене!
Пратите ме!
- Напред. Мислим, крени напред! - Држите се ниско!
- Тако је! Напред! - Држите се заједно!
Приђи својим лепим лицем мојој секири.
Тај се рачуна као мој!
Смрдљива сподобо!
Арагорне!
Арагорне?
Реци ми шта се догодило и олакшаћу ти муке.
Он је ...
... мртав.
Малко је пао с литице.
Лажеш!
Попните рањене на коње!
Вуци Изенгарда ће се вратити.
Оставите мртве.
Хајде.
- Коначно! - Хелмов Понор.
Тако је, Хелмов Понор.
Сада смо на сигурном!
На сигурном смо, моја госпо.
Хвала.
- Мама! - Јотене!
Фредо!
- Где су остали? - Ово су сви, моја госпо.
Одведите их у пећине.
Места за краља!
Места за Теодена! Места за краља!
Тако мало. Тако мало нас се вратило!
Наш народ је на сигурном.
За то смо платили многим животима.
Моја госпо.
Лорд Арагорн ...
... где је?
Пао је.
Повуците све наше снаге иза зидина.
Запречите капије. Поставите страже свуда унаоколо.
Шта ћемо са онима који не могу да се боре? Са женама и децом?
Одведите их у пећине.
Саруманова рука је постала дугачка ако мисли да нас може овде досегнути.
Хелмов Понор има једну слабост.
Спољашњи зид му је од чврсте стене ...
... осим једног малог отвора при основи ...
... који није ништа више од одвода.
Како? Како ватра може да науди камену?
Каква направа може да поруши зид?
Ако пробијемо зид, Хелмов Понор ће пасти.
Чак и ако га пробијемо, требаће нам небројено много војске ...
... на хиљаде, да освојимо утврђење.
Десетине хиљада.
Али, мој господару, нема такве силе.
Нова моћ се уздиже.
Победа јој је на дохват руке.
Ове ноћи ...
... земља ће бити натопљена роханском крвљу!
Наступајте ка Хелмовом Понору!
Не остављајте никога иза себе!
У рат!
Неће бити свитања за Људе.
Погледај. Дим се диже на југу.
Стално се дим вије ...
... над Изенгардом ових дана.
Изенгард?
Било је време ...
... када је Саруман ходао мојим шумама.
Али, он сада има свест од метала ...
... и точкова.
Није га брига за ствари што расту.
Шта је то?
То је Саруманова војска.
Рат је почео.
Нека те милост Валара заштити.
Брего.
Аруена.
Време је.
Бродови одлазе за Валинор. Крени ... пре него што буде прекасно.
Изабрала сам.
Он се неће вратити.
Зашто пребиваш овде када нема наде?
Још постоји нада.
Ако Арагорн преживи овај рат, ипак ћете бити раздвојени.
Ако Саурона поразе, и Арагорн буде учињен краљем ...
... и све чему се надаш буде испуњено ...
... ипак ћеш морати да окусиш горчину смртности.
Било од мача или од спорог протока година ...
... Арагорн ће умрети.
И неће бити никакве утехе за тебе ...
... никакве утехе да олакша бол због његовог одласка.
Он ће умрети ...
... слика сјаја краљева Људи ...
... у слави непомућеној пре краја овог света.
Али ти, моја кћери, ...
... ти ћеш наставити да битишеш у тами и сумњи ...
... као спуштање ноћи у зими без звезде.
Овде ћеш ти пребивати ...
... везана за твоју судбину под дрвећем што нестаје ...
... док се свет не измени ...
... и дуге године твог живота не дођу крају.
Аруена.
Овде за тебе нема ничега ...
... осим смрти.
Зар ни мене не волиш?
Волим те, оче.
Моћ непријатељева расте.
Саурон ће користити свог слугу Сарумана ...
... да уништи народ Рохана.
Моћ Изенгарда је ослобођена.
Око Сауроново сада се окреће ка Гондору ...
... последњем слободном краљевству Људи.
Његов рат у овој земљи почеће ускоро.
Он осећа да је Прстен близу.
Снага Носиоца Прстена се умањује.
У свом срцу, Фродо почиње да разуме ...
... да ће послање узети његов живот.
Ти то знаш.
Ти си то предвидео.
То је ризик који смо сви преузели.
У тами која се спушта, воља Прстена постаје све јача.
Он улаже све напоре да се врати у руке Људи.
Људима, које тако лако заведе његова моћ.
Млади капетан Гондора треба само да испружи руку ...
... узме Прстен за себе, и цео свет ће пропасти.
Он је близу.
Тако близу остварењу свог циља.
Јер Саурон ће имати превласт над животом на овом свету ...
... све до краја света.
Време Виловњака ...
... је завршено.
Да ли ћемо оставити Средњи Свет његовој судбини?
Да ли ћемо их пустити да се сами боре?
Какве су новости?
Наши извидници јављају да је Саруман напао Рохан.
Теоденов народ је побегао у Хелмов Понор.
Али, ми морамо пазити на своје границе. Фарамире, Орци се крећу!
Саурон је покренуо војску.
Источњаци и Јужњаци су код Црне Капије.
- Колико их је? - На хиљаде. Пристижу свакодневно.
- Ко покрива реку на северу? - Повукли смо 500 људи ка Озгилијату.
Ако град буде нападнут, нећемо издржати.
Саруман напада од Изенгарда.
Саурон из Мордора.
Битка ће бити наметнута Људима на оба фронта.
Гондор је слаб.
Саурон ће нас напасти ускоро.
Напашће нас свом снагом.
Зна да немамо снаге да му се одупремо.
Моји људи ми кажу да сте уходе Орка.
Уходе? Чекај мало!
Па, ако нисте уходе, ко сте онда?
Говори!
Ми смо Хобити из Округа.
Моје име је Фродо Багинс, а ово је Семвајс Гемџи.
Твој телохранитељ?
Његов баштован.
Где је твој шуњави пријатељ?
To гмизаво створење.
Имао је неки непријатељски поглед.
Није било никог другог.
Пошли смо из Ривендела са седам сапутника.
Једног смо изгубили у Морији ...
... двојица су била од мога рода ...
... као и један Патуљак, Виловњак и два Човека.
Арагорн, син Араторнов и Боромир од Гондора.
Ти си Боромиров пријатељ?
Да.
Барем тако мислим.
Растужиће те кад сазнаш да је мртав.
Мртав?
Како? Када?
Као један од његових сапутника, надао сам се да ћеш ми рећи.
Да се нешто десило Боромиру, ваљда бисте то од нас извукли!
Његов рог је био нанет на обалу пре неких шест дана.
Био је расцепљен надвоје.
Али више од тога знао сам својим срцем.
Био ми је брат.
Боромир!
Овај град је некада био драгуљ нашег краљевства!
Место светлости, лепоте и музике!
Такав ће опет бити!
Нека војске Мордора то знају!
Никада више земља мог народа неће пасти у руке непријатељу!
Озгилијат опет припада Гондору!
- За Гондор! - За Гондор!
Добар говор. Леп и кратак.
Оставља више времена да се пије!
Отвори пиво! Људи су жедни!
Запамти данашњи дан, мали брате.
Данас, живот је леп.
Шта?
Он је овде.
Зар не можемо имати макар један миран тренутак?
Где је он?
Где је најбољи од Гондора? Где је мој првенац?
Оче!
Кажу да си скоро сам поразио непријатеља.
Претерују. Победа припада и Фарамиру.
Али ако је до Фарамира, овај град би се још држао.
Зар ти није било поверено да га заштитиш?
Учинио бих то, али били смо малобројни.
Ах, малобројни.
Пушташ непријатеља да се ушета и нападаш га по свом ћефу.
Ти ме увек представљаш у лошем светлу.
Није ми то намера.
Не цениш га, а ипак он покушава да испуни твоју вољу.
- Он те воли, оче. - Не гњави ме Фарамиром ...
... знам да није од неке нарочите користи.
Имамо важнијих ствари о којима треба да разговарамо.
Елронд од Ривендела је сазвао савет.
Није рекао зашто, али ја сам погодио разлог.
Гласине се шире да је оружје непријатељево пронађено.
Једини Прстен.
- Изилдурова Пропаст. - Пао је у руке Виловњака.
Сви ће покушати да га задрже ... Људи, Патуљци, чаробњаци.
Не смемо дозволити да се до деси. Та ствар мора доћи у Гондор.
- Гондор. - Опасно је, знам.
Прстен ће стално покушавати да овлада срцима нижих Људи.
Али ти, ти си јак, а наша потреба је велика.
Наша је крв што се пролива, наши су људи који гину.
Саурон купује време. Прикупља свеже снаге.
Он ће се вратити.
Када то учини, бићемо беспомоћни да га зауставимо.
Мораш да одеш.
Донеси ми тај моћан дар.
Не. Моје место је овде са мојим народом. Не у Ривенделу.
- Зар ћеш се супротставити оцу? - Ако треба ићи у Ривендел ...
- ... пошаљи мене уместо њега. - Тебе?
О, јасно ми је.
Прилика за Фарамира, капетана Гондора, да покаже од чега је саздан.
Неће бити.
Поверићу ово послање само твоме брату.
Ономе ко ће успети.
Запамти данашњи дан, мали брате.
Капетане Фарамире!
Пронашли смо трећег!
Мораш са мном. Сада.
Тамо доле.
Улазак у Забрањено језеро повлачи за собом смртну казну.
Чекају на мој знак.
Да гађам?
Вода и стене Баш су за мене
Сочну и фину
А ми сад хоћем Да рибу глођем
Сочну и фину
Чекај!
То створење је везано за мене!
Као и ја за њега.
Он нам је водич.
Молим те ...
... пусти ме да одем доле к њему.
Смеаголе.
Господар је овде.
Дођи, Смеаголе.
Веруј господару. Дођи.
Ми морам сада идем?
Смеаголе, мораш веровати господару.
Прати ме. Хајде.
Дођи.
Дођи, Смеаголе.
Добри Смеагол. Тако је.
Хајде.
Немојте га повредити!
Смеаголе, не опири се. Смеаголе, слушај ме.
Господару!
То је доста.
Куда их водиш?
Одговори ми.
Смеаголе.
Зашто оно плаче, Смеагол?
Окрутни Људи нас повреде.
Господар нас преварити.
Наравно да јесу.
Рекао сам ти да он нас преварити.
Рекао сам ти да нас лаже.
Господар бити наш пријатељ.
Наш пријатељ.
Господар нас издати.
Не. Не тиче га се.
Остави нас на миру!
Прљави мали Хобитови!
Они га украсти нама!
Не! Не!
Шта су ти украли?
Мој прекрасни!
Морамо се извући одавде.
Идите. Идите, сада.
Ви то можете.
Искористите Прстен, г. Фродо.
Само овог пута.
Навуците га.
Нестаните.
Не могу.
Био си у праву, Семе.
Покушао си да ми кажеш, али ...
Жао ми је.
Прстен ме обузима, Семе.
Ако га навучем ...
... он ће ме пронаћи.
Он ће видети.
Г. Фродо ...
Дакле, то је решење свих загонетака.
Овде у дивљини вас имам ...
... двојицу Полушана ...
... и чету која ће доћи на мој позив.
Прстен Моћи на дохват руке.
Прилика за Фарамира, капетана Гондора ...
... да покаже од чега је саздан.
Не!
Престаните!
Оставите га на миру!
Зар не разумете?
Он га мора уништити!
Идемо у Мордор!
Ка Планини Усуда!
Озгилијат је нападнут! Треба им појачање.
Молим вас. Он је такав терет!
Зар му нећете помоћи?
Капетане?
Спремите се за полазак.
Прстен иде у Гондор.
- Он је жив! - Где је? Где је?
Склањај ми се с пута! Убићу га!
Ти си најсрећнији, најлукавији ...
... и најнеобазривији човек кога сам икада знао.
Благословен био, момче.
Гимли, где је краљ?
Изгледаш ужасно.
Велика војска, кажеш?
- Сав Изенгард је испражњен. - Колико их је?
Десет хиљада најмање.
Десет хиљада?
То је војска створена само са једном циљем ...
... да уништи свет Људи.
Биће овде кад падне ноћ.
Нека дођу!
Хоћу да сваки човек и снажан младић способан да носи оружје ...
... буде спреман за борбу пре него што падне ноћ.
Покрићемо мост и капију одозго.
Ниједна војска није никада провалила Зид ...
... нити крочила у Хорнбург!
То није руља безумних Орка.
То су Јурук-хаји!
Оклоп им је дебео, а штитови широки.
Борио сам се у многим ратовима, господару Патуљче.
Знам како да заштитим своје утврђење.
Разбиће се о ову тврђаву као вода о стену.
Саруманове хорде ће пљачкати и палити. Видели смо то раније.
Усеви могу бити поново засејани, ...
... а домови наново саграђени.
Унутар ових зидина ...
... ми ћемо их надвладати.
Они не долазе да униште роханске усеве или села.
Они долазе да униште његов народ ...
... све до последњег детета.
Шта хоћеш да урадим?
Погледај моје људе.
Храброст им се држи о концу.
Ако ће ово бити наш крај, онда ћу га учинити таквим ...
... да ће бити достојан памћења.
Пошаљи јахаче, мој господару.
Мораш позвати помоћ.
Ко ће да дође?
Виловњаци?
Патуљци?
Немамо толико среће са нашим пријатељима као ти.
Стари савези су мртви.
- Гондор ће одговорити. - Гондор?!
Где је био Гондор када је Запад пао?!
Где је био Гондор када су нас непријатељи окружили?!
Где је био Гон--?
Не, мој господару Арагорне ...
... ми смо сами.
Сместите жене и децу у пећине.
Треба нам још времена да скупимо залихе --
Немамо времена. У рату смо.
Обезбедите капије.
Ми Енти нисмо марили ...
... за ратове Људи и чаробњака ...
... за много времена.
Али сада, десиће се нешто ...
... што се није догодило ...
... за цело раздобље.
Ентскуп.
Шта је то?
То је скуп.
Скуп кога или чега?
Бреза. Храст.
Кестен. Пепео.
Добро. Добро. Добро.
Многи су дошли.
Сада, морамо да одлучимо да ли ће Енти ...
... кренути у рат.
Назад! Назад у пећине!
Хајде, народе! Брзо!
Сместићемо резервисте дуж зида.
Они могу да пружају подршку стрелцима изнад капије.
Арагорне, мораш се одморити.
Ниси нам од користи полумртав.
Арагорн!
Шаљу ме са осталим женама у пећине!
То је часна дужност.
Да пазим на децу, налазим храну и постељу када се мушкарци врате.
Каква слава је у томе?
Моја госпо, може доћи време када треба снага без славе.
У кога ће гледати твој народ као на последњу одбрану?
- Дозволи ми да будем уз тебе. - Није у мојој моћи да то наредим.
Не наређујеш ни да други остану!
Они се боре уз тебе јер не би да се одвоје.
Зато што те воле.
Жао ми је.
Сељаци, занатлије, омладина.
То нису војници.
- Већина их је видела премного зима. - Или премало.
Погледај их. Уплашени су.
Видим им то у очима.
И треба да буду уплашени ...
Три стотине ...
Три стотине ... насупрот десет хиљада!
Имају више наде да се одбране овде, у Едорасу ...
Не могу да победе у овој борби.
Сви ће изгинути!
Онда ћу и ја погинути као један од њих!
Пусти га, момче.
Пусти га.
Сваки мештанин способан да барата мачем послат је у оружарницу.
Мој господару?
Ко сам ја, Гамлинже?
Ви сте наш краљ, господару.
Да ли верујеш своме краљу?
Твоји људи, мој господару ...
... пратиће те до краја, ма какав он био.
До ма каквог краја.
Где је коњ и јахач?
Где је рог што се огласио?
Ишчезли су као киша у планинама.
Као ветар у пољу.
Дани су се спустили на Запад ...
... иза брда ...
... у Сенку.
Како је дошло до овога?
Траје већ сатима.
Мора да су до сада нешто одлучили.
Одлучили? Не.
Тек смо завршили ... ... "добро јутро".
Али, већ је пала ноћ!
Не можете причати у бескрај!
Не буди нестрпљив.
Истиче нам време!
Покрет! На спољашњи зид.
Дај ми твој мач.
Како се зовеш?
Халет, син Хаме, мој господару.
Људи говоре да нећемо преживети ноћ.
Говоре да је све безнадежно.
Ово је добар мач.
Халете, сине Хаме ...
... увек постоји нада.
До сада смо ти веровали. Ниси нас повео странпутицом.
Опрости ми.
Погрешио сам што сам очајавао.
Нема шта да буде опроштено, Леголасе.
Имали смо времена, могао сам ово да подесим!
Мало је тесно на грудима.
То није рог Орка.
Пошаљи по краља!
- Отвори капију! - Отвори капију!
Како је ово могуће?
Доносим поруку Елронда од Ривендела.
Једном је постојао савез Виловњака и Људи.
Пре много времена борили смо се и гинули заједно.
Дошли смо да потврдимо заклетву.
Добро нам дошли.
Поносни смо да се боримо са Људима још једном.
Могли сте изабрати и боље место.
Па, момче, какву год срећу имао, надам се да ће ти потрајати ове ноћи.
Твоји пријатељи су са тобом, Арагорне.
Надајмо се да ће они истрајати ове ноћи.
Немајте милости за њих ...
... јер је ни они неће имати за вас!
- Шта се то тамо догађа? - Да ти опишем?
Или да ти нађем какву кутију?
Prekini!
Дакле, тако почиње.
Спремите се да гађате!
Оклоп им је слаб око врата ...
... као и испод руке.
Пустите стреле!
Јесу ли нешто погодили?
Дочекај их ударцем.
- Ватра! - Ватра!
Пошаљи их мени! Овамо!
Добро!
Мачеви! Мачеви!
Леголасе! Већ два!
Ја сам код 17!
Нећу да дозволим да ме један шиљоушати надмаши!
Деветнаест!
Весели.
Управо смо се сагласили.
Да?
Рекао сам ваша имена Ентскупу ...
... и сагласили смо се ...
... да нисте Орци.
Па, то је лепо чути.
Шта је са Саруманом? Да ли сте одлучили нешто у вези са њим?
Сад, не буди ужурбан, господару Мерјадоче.
Ужурбан?
Тамо су наши пријатељи!
Треба им наша помоћ. Сами неће извојевати овај рат.
Рат? Да.
Утиче на све нас.
Дрво, корен и пупољак.
Али мораш да схватиш, млади Хобите ...
... да је потребно много времена ...
... да се каже било шта на старом ентском језику ...
... и ми никада не кажемо било шта ...
... осим ако није потребно ...
... много времена да се то каже.
Седамнаест! Осамнаест!
Деветнаест!
Двадесет!
Двадесет и један!
Грудобран!
Је ли то то?
Је ли то све што си успео да смућкаш, Сарумане?
Учврстите капију!
Зауставите их! Не дајте се!
Арагорне!
Гимли!
Енти не могу да зауставе ову олују.
Морамо се одупрети таквим стварима као и до сада.
Како можеш донети такву одлуку?!
Ово није наш рат.
Али, ви сте део овог света!
Зар нисте?!
Мораш помоћи. Молим те!
Мораш нешто учинити.
Ти си млад и храбар, господару Весели.
Али, твој удео у овој причи је завршен.
Врати се својој кући.
Можда је Дрвобради у праву.
На припадамо овде, Весели.
Сувише је велико за нас.
Шта можемо да урадимо на крају?
Имамо Округ.
Можда би требало да се вратимо кући.
Ватре Изенгарда ће се проширити ...
... и дрвеће у Такбороу и Бакленду ће изгорети.
И све што је ...
... некада било зелено и лепо на овом свету биће изгубљено.
Неће бити Округа, Пипине!
Арагорне!
Повуците се у утврђење!
Извуци своје људе одавде!
Халдире!
Шта радиш? Зашто застајеш?
Халдире!
Учврстите капије!
Зауставите их!
На капију! Извуците мачеве!
Направите пут!
Не можемо много дуже да издржимо!
- Зауставите их! - Колико ти времена треба?
Колико год можеш да ми даш!
Гимли!
Дрвена грађа!
Учврстите капију!
Хајде. Доскочићемо им.
Далеко је.
Баци ме.
- Шта? - Не могу толико да прескочим!
Мораш ме бацити!
Немој рећи Виловњаку.
Ни реч.
Учврстите врата!
- Рашчистите пут! - Прати ме до барикада.
Пазите на леђа!
- Баци још једног овамо! - Више!
Држите чврсто врата!
Гимли! Арагорне! Бежите одатле!
Арагорне!
Повуци све!
Повуци их све!
На резервни положај!
Пробили су се!
Ушли су у тврђаву! Повлачење!
- На резервни положај! - Повлачење!
Пожурите! Унутра. Нека уђу унутра!
У тврђаву!
Оставићу вас на западним границама шуме.
Од тамо можете отићи на север, вашем дому.
Чекај! Стани!
Стани!
Окрени се.
- Окрени се! Носи нас на југ. - На југ?
Али, то ће вас довести близу Изенгарда!
Да. Тачно тако!
Ако одемо на југ, можемо се неприметно провући поред Сарумана.
Што смо ближе опасности, тим смо безбеднији.
То је последње што би очекивао.
То нема никаквог смисла.
Али ...
... ви сте прилично мали.
Можда сте у праву.
Хајдемо онда на југ.
Држите се, мали народе Округа.
Увек волим да идем на југ.
Некако осећам као да идем низбрдо.
Јеси ли луд? Ухватиће нас!
Не, неће.
Не овог пута.
Гледај!
Озгилијат гори!
Мордор је дошао.
Прстен неће спасити Гондор.
Он само има моћ да уништава.
Молим те ...
... пусти ме.
Пожури.
Фарамире!
Мораш ме пустити!
И та мала породица пољских мишева ...
... што се некада пење уз мене, знају страшно да ме заголицају.
Они увек покушавају да доспеју до тамо где ...
Многа од овог дрвећа били су моји пријатељи!
Створења која сам знао од ораха и жира.
Жао ми је, Дрвобради.
Имали су сопствене гласове.
Саруман.
Чаробњак би то морао боље да зна!
Не постоји клетва на језику Виловњака, ...
... Ента или на језицима Људи ...
... за ово издајство.
Погледај! Дрвеће! Креће се!
Куда иду?
Имају посла с Орцима.
Мој посао је ноћас у Изенгарду ...
... са стеном и каменом.
Да.
Дођите, моји пријатељи.
Енти иду у рат.
Врло је вероватно ...
... да идемо усусрет својој судбини.
Последње наступање ...
... Ента.
Фарамире! Орци су заузели источну обалу. Премного их је.
Бићемо надвладани пре него што ноћ падне.
Г. Фродо?
Зове га, Семе. Његово Око ме је скоро видело.
Држите се, г. Фродо. Биће све у реду.
Одведите га моме оцу.
Реците му да Фарамир шаље моћан дар.
Оружје које ће преокренути овај рат у нашу корист.
Хоћеш да знаш шта се десило са Боромиром?!
Хоћеш да знаш зашто је твој брат погинуо?!
Покушао је да узме Прстен Фроду пошто се заклео да ће да га штити!
Покушао је да га убије!
Прстен је отерао твог брата у лудило!
Чувај се!
Г. Фродо?
Они су овде.
Они су дошли.
Назгул!
Остани овде. Пази да те не виде.
Сакриј се!
Тврђава је освојена.
Готово је.
Рекао си да ова тврђава неће никада пасти док је твоји људи бране.
Они је још бране. Они су погинули бранећи је.
Пробијају се унутра!
Прошли су врата!
Зар нема никаквог другог начина да се жене и деца извуку из пећина?
Зар нема никаквог другог пута?
Постоји један пролаз. Води у планине.
Али, неће далеко стићи. Премного је Јурук-хаја.
Реци женама и деци да крену ка планинском превоју.
- Запречите улаз! - Толико много смрти.
Шта могу Људи да ураде против тако безграничне мржње?
Јашите са мном.
Јашите и суочите се с њима.
За смрт и славу.
За Рохан.
За ваш народ.
Сунце излази.
Чекај на мој долазак у првом освиту петог дана.
У зору ...
... гледај ка истоку.
Да.
Рог Хелма Маљшаке ...
... огласиће се у Понору ...
... последњи пут.
Да!
Нека ово буде час у којем ћемо заједно исукати мачеве!
Заборављена дела, будите се.
Сада за мржњу ...
... сада за рушевине и црвену зору.
Напред Јорлинзи!
Гандалф.
Краљ Теоден стоји сам.
Није сам.
Рохирими!
Јомер.
Ка краљу!
Да!
Погодак. Добар погодак.
Порушите брану!
Ослободите реку!
Пипине! Држи се!
Држите се, мали Хобити.
Шта то радите?
Куда идете?
То сам ја.
То је ваш Сем.
Зар не знате вашег Сема?
Не могу то да учиним, Семе.
Знам.
Све је то погрешно.
Ако ћемо право, ми не би ни требало да смо овде.
Али, ту смо.
То је као у славним причама, г. Фродо.
У онима које су заиста важне.
Које су пуне таме и опасности.
Понекад не би ни хтео да сазнаш им крај ...
... јер, како би и могао да буде срећан?
Како би свет могао да постане онакав какав је некада био ...
... када се толико тога злог догодило?
Победа!
Победили смо!
Али, на крају, то је само пролазна ствар, ...
... ова сенка.
Чак и тама мора да прође.
Нови дан ће сванути.
А када сунце буде засијало, сијаће јасније.
То су биле приче које су преостале ...
... оне које су нешто значиле.
Чак и ако си био сувише мали да разумеш зашто.
Али, мислим, г. Фродо, да их ја разумем.
Сада то знам.
У тим причама, народи су ...
... имали много прилика да се окрену, само што нису.
Они су настављали ...
... јер су се држали нечег.
Чега се ми држимо, Семе?
Тога, да на овом свету постоји и нешто доброг, г. Фродо.
И вреди се за њега борити.
Мислим да на крају разумемо један другог, Фродо Багинсе.
Познајеш законе наше земље, законе свог оца.
Ако их пустиш да оду, твој живот неће дуго трајати.
Онда нека тако буде.
Ослободите их.
Не идите у шуму!
Држите се даље од дрвећа!
Коначан збир ...
- ...42. - Четрдесет два?
Није ни тако лоше за једног виловњачког принца шиљатих ушију.
Лично сам дотерао до 43.
- Четрдесет три. - Био је већ мртав.
- Трзао се. - Трзао се ...
... јер сам му зарио секиру у главу!
- Не изгледа нарочито срећан, зар не? - Није срећан уопште, Весели.
Ипак, мислим да је поглед од тамо горе прилично леп.
О, да. Добра је то утврда.
Чујем да је послуга добра.
- Шта то радиш? - Ништа.
- Свет је опет нормалан, то је све. - Не, није.
Умирем од глади.
Срећно ти било ако хоћеш овде да нађеш нешто пристојно за јело.
Вероватно мртве пацове и буђав хлеб.
Саруманова остава!
Не могу да верујем.
То не може бити.
- Али, јесте! - Лонгботомски лист.
Најфинија трава-за-лулу у Јужној четврти.
Савршен је. За свакога по буре.
Чекај.
Мислиш ли да би требало ово да поделимо са Дрвобрадим?
Да поделимо?
Не. Не.
Мртве биљке и све то.
Не верујем да би разумео.
Можда су му даљи рођаци.
Јасно ми је.
Не буди ужурбан.
Тако је.
Баррр-руум.
Ово је стари отпадни канал.
Води тачно испод реке до ивице града.
Затим ће вам дрвеће пружити заклон.
Капетане Фарамире ...
... показали сте од чега сте саздани, господине.
Од најбољег.
Округ мора да је славно краљевство, господару Гемџи ...
... где су баштовани посебно цењени.
Којим путем ћеш кренути када се докопаш шуме?
Голум каже да постоји стаза ...
... близу Минас Моргула која води у планине.
Кирит Унгол?
- Је ли то њено име? - Не.
Не!
- Да. - Фродо ...
... кажу да мрачни ужас пребива у пролазима изнад Минас Моргула.
- Не можете ићи тим путем. - То је једини пут.
Господар каже ми морам ићи у Мордор, зато ми покушам.
Ја морам.
Иди, Фродо. Иди са благословом свих Људи.
Хвала.
Нека би те смрт брзо стигла ако им наудиш.
Хајде, држи корак.
Г. Фродо није хтео да те Шумари повреде.
Знаш то, зар не?
Покушао је да те спасе, видиш?
Спасе ме?
Дакле, без љутње.
- Опрости и заборави. - Не, не, без љутње.
Gollum, Gollum.
Да, господару.
- Добри Хобити. - Врло лепо од тебе.
Врло лепо, заиста, Голуме.
Сауронов гнев ће бити ужасан, а његова освета брза.
Битка за Хелмов Понор је завршена.
Битка за Средњи свет само што није почела.
Све наше наде положене су сада у два мала Хобита ...
... негде у дивљини.
Питам се да ли ћемо икада бити турени у песме или приче.
Шта?
Питам се да ли ће људи икада рећи: "Хајде да чујемо о Фроду и Прстену."
И они ће казати: "Да! То ми је једна од омиљених прича."
"Фродо је био стварно храбар, зар не, Тата?"
"Јесте, сине.
Највише познатији од Хобита. То много говори."
Па, изоставио си једног од главних ликова ...
"Семвајса Храброг."
Желим да чујем више о Сему.
Фродо не би стигао далеко без Сема.
Ех, г. Фродо, немојте се шалити. Ја сам био озбиљан.
Био сам и ја.
"Семвајс Храбри."
Смеаголе?
Нећемо те чекати. Хајде.
Господар.
Господар нас пази.
Господар неће нас повреди.
Господар прекршио своје обећање.
Не питај Смеагола.
Јадни, јадни Смеагол.
Господар нас издао.
Прљав, подмукао, лош.
Ми морам заврнути његову малу штрокаву шију.
Убити га! Убити га!
Убити их оба!
Онда ми узмем Прекрасног ...
... и ми будем господар!
Али дебели Хобит, он зна.
Очи што стално гледају.
Онда ми њега избодем.
Извадимо му очи и натерамо га да пузи.
Да. Да. Да.
Убити их обојицу.
Да. Не! Не!
Сувише ризично. Сувише ризично.
Где је? Где је отишао?
- Голуме! Где си? - Смеаголе?
Можемо је пустити да то уради.
Да. ОНА то може да уради.
Да, прекрасни, ОНА би могла.
И онда га ми узмем када они буду мртви.
Када буду мртви.
Хајде, Хобити. Дуго ми има да идем.
Смеагол вам покаже пут.
Пратите ме.
Превод и обрада: Золтан, новембра 2003.
Посвећено Мери Милишић, Милану Милишићу и Зорану Станојевићу,
преводиоцима романа "Хобит" и "Господар прстенова".